Anterior în The Walking Dead la AMC...
Am făcut parte dintr-o echipă de 10 oameni la proiectul Genomul Uman,
cred că putem să-i doborâm pe fiecare dintre cei morți.
Luptăm foc cu focul.
Am găsit un autobuz în spate.
- Acum ne putem trage respirația... - Dacă ne tragem respirația, ne pierdem viteza...
Tot ce trebuie să facem este să plecăm la DC, chiar acum.
Te-am salvat.
Ei bine, încerc să vă salvez. Pe toți.
Stai și ajută-ne. Și vom merge cu tine.
Devine cam murdar pentru tine.
Mă pregătesc pentru pensionare.
Relaxându-mă.
Gândindu-mă să devin un instalator,
un cioban, sau ceva.
Acum nu păzești oi, Abraham.
Ochii pe premiu.
Așa este.
Asta e fata mea.
Poate te voi lăsa să mă razi jos,
să mă faci ca fundul de bebeluș.
O voi tăia pentru tine în seara asta.
Da, doamnă.
Poate Rosita îți poate face și o tunsoare dacă tot face asta.
Se face din ce în ce mai mare pe gât.
Sau este sursa ta de putere.
Nu mă voi lupta cu un leu așa de curând.
Nu aș plănui în a mă vedea
în a trimite 1000 de filisteni cu maxilarul ca de măgar.
Te vei mulțumi doar cu a salva lumea?
Da.
Ce se întâmplă?
- Noaptea trecută? - Nu.
Da, asta și mâine.
Și vorbesc despre acel predicator,
despre ce a făcut.
Poate sunt în urma noastră.
Poate Daryl și Carol s-au întors.
Poate au luat harta, au găsit niște mașini,
și sunt pe drum.
Ne vor ajunge.
Le curățăm drumul.
Cât va dura?
Când vei ajunge la acel terminal și vei face ce trebuie să faci?
Depinde de un număr de factori
incluzând densitatea celor infestați
în zone din întreaga lume.
Zone?
Vorbești de rachete?
Este clasificat.
Credeam că am trecut peste asta.
Dacă trăim cu toții?
Atunci secretul va conta?
Poate.
Oricum, viteza cu care lucrurile se vor normaliza
depinde de un număr de factori
incluzând răspândirea în funcție de vremea,
care a fost modelată, fără dubiu
ținând cont că mașinile, avioanele, bărcile și trenurile
nu mai emite dioxid de carbon
în atmosferă de atâta vreme.
Schimbă un pic lucrurile
când vine vorba de patogeni transmisibili aerian.
De ce părul?
Deoarece îmi place.
Și nimeni nu pune foarfece sau mașină de tuns în el.
Mă auzi, dră Espinoza?
Da, foarte clar.
Puteți râde cât doriți.
Nimeni nu se amuza.
Cel mai isteț om pe care l-am întâlnit i-a plăcut părul meu.
Fostul meu șef, T. Brooks Ellis,
directorul proiectului Genomul Uman.
A spus că părul mă face să arăt,
și citez: "un tip amuzant."
Ceea ce sunt.
Doar că nu sunt Samson.
Măi să fie!
Traducerea și adaptarea: AMC & PTA subs.ro team (c) www.subs.ro
Ellen...
Ellen!
Eugene!
Eugene, ești bine?
Predicatorul...
nu a văzut o altă cale.
Rezistă, bine?
Restul, sunteți bine?
- Da. - Da.
Motorul a luat foc. Trebuie să plecăm de aici.
Bine, noi doi îi vom năuci,
vom curăța calea pentru ca Maggie și Rosita să iasă,
și apoi cu toții vom începe să-i lovim, bine?
Da, bine. O vom face în direct.
- Tara? - Da?
Îl acoperi pe Eugene, și ieși când totul va fi bine.
- Bine. - Când dau semnalul!
Du-te!
Haide, știu că este nasol și înspăimântător,
- dar e vremea să fim curajoși. - Nu este voluntar.
Este dacă nu ai altă șansă.
Deci vezi ce opțiuni ai și poate ajuți pe cineva.
Haide.
Sunt în urma ta.
Vezi dacă Eugene este rănit.
Sunt bine. Doar tăieturi și lovituri.
Verifică-l!
- Este sângele tău? - Da.
Chestia asta iar s-a deschis.
Jur că tăieturile sunt mai subțiri decât părul de broască.
Doar că sângerează rău.
Trusa de prim ajutor este în autobuz.
Vom vedea ce avem.
Nu ne oprim. Suntem pe drum.
Vom găsi alt vehicul pe drum.
Misiunea nu s-a schimbat.
Avocatul diavolului, nimic mai mult...
ne-am lovit tare de un stop.
Am petrecut mult timp dând lucrurile din drum.
- Biserica este 20 km într-acolo... - Nu.
Nu ne oprim. Nu mergem înapoi.
Suntem în război, și a te retrage înseamnă să pierzi.
Când drumul lovește înapoi, planul este terminat.
Cu toții știți asta.
Cu toții vom trece de asta, deoarece trebuie.
Fiecare direcție este o întrebare.
Nu mergem înapoi!
Hei. Ești bine?
Sunt potrivit pentru asta.
Mergem cu tine.
Tu iei decizia.
Vreau să știu dacă ești bine.
Așa se opresc lucrurile.
Nu-mi pot permite asta acum. Lumea nu și-o poate permite.
Am primit o lovitură grea cu această răsturnare.
Sunt stresat și deprimat să văd acea mașină răsturnată,
dar dacă spui să mergem mai departe,
eu sunt bine.
Mergem mai departe.
Mă voi freca cu niște nămol și voi merge mai departe.
Da.
Găsim de ce avem nevoie, așa cum o facem tot timpul,
- pe drum. - Bine.
Nu dau cu nămol pe nimic.
Poate găsim niște biciclete.
Bicicletele nu ard.
Bine.
Corect.
Eugene, ce faci?
Nimic.
Să mergem.
Ellen!
Ell...?
Ellen?
Ellen.
Să mergem.
Voi face o curățenie.
Bine.
Hei.
Mulțumesc.
Pentru ce?
Pentru că ai apărut.
A luat ceva să te aduc aici,
dar acum totul este clar.
Înțelegi tu.
Puteai pleca după prăbușire,
dar ai rămas.
- Am făcut o înțelegere. - Ei bine, o puteai rupe.
Ce urma să fac?
Vei pune chestia aia deoparte în seara asta?
De asta ce zici? O vei pansa?
Nu, o voi lăsa să ia aer.
M-am tăiat destul de urât noaptea trecută la biserică.
Da.
Am ajuns la punctul în care toți rămași în viață sunt mai puternici.
Trebuie să fim.
Fie ești puternic și îi poți ajuta să te ajute
sau ești puternic și te vor ucide.
Așa că-i vei omorî tu.
Trebuie să-i ucizi și...
Vreau să spun că nu este ușor.
Nu este adevărat.
Este cel mai ușor lucru din lume.
Lumea se va schimba, nu?
Ai dreptate.
Ai face bine să dormi. Ai luat ultima veghe.
Da.
Dar am nevoie de un fund înainte.
Chiar nu voiam să știu asta, dar în regulă.
Abraham!
Se uită din nou.
La secția de autoajutor.
"Ajută-te singur."
Nu te îngrijora pentru el.
Este inofensiv.
- Sunt deja acolo. - Haide.
Omule.
Cărțile erau pe masă, le priveam.
Da, am văzut asta.
Cred că știu că am avut multe ocazii,
ceea ce nu este treaba lor. Nici a mea nu este.
Doar că-mi plac formele feminine
și consider asta a fi o crimă fără victime
care oferă și confort și distracție.
Poate putem pleca de aici.
Te-am căutat să-ți mulțumesc
pentru că m-ai acoperit la autobuz.
Mi-ai salvat viața.
- Nu știu ce să spun. - Așa ai făcut.
Dacă am făcut-o, mi-ai oferit contextul s-o fac.
- Ce? - Oricum eram terminat,
așa că am ales opțiunea de a ajuta pe cineva.
Credeam că e banal, dar s-a dovedit a fi adevărat.
- Asta e la tine. - Tu te ocupi de asta.
Chiar dacă nu o făceai înainte.
Sunt la fel.
Știi că poți face asta.
Ai auzit ce am spus?
Dar autobuzul s-a răsturnat din cauza mea.
- Ba nu. - Ba da.
Am pus geam spart în rezervor.
Becurile găsite în biserică.
Autobuzul trebuia să se strice înainte de plecare.
Ne-ai fi ucis.
Nu ar fi trebuit să meargă astfel.
Sticla nu trebuia să distrugă carburantul
lângă locul de aprindere.
Am avut ghinion cu asta.
Ce naiba? De ce ai făcut asta?
Eugene, de ce...? Eugene?
De ce ai făcut asta?
Răspunde-mi.
Apreciez afirmația pozitivă
și caut o cale pentru deturnare,
dar știu empiric și definitiv că nu pot supraviețui singur.
- Nu pot. - Atunci ai distrus autobuzul?
Dacă nu vindec boala,
dacă nu salvez lumea, nu am nicio valoare.
- Nu așa merg lucrurile. - Dacă nu repar lucruri,
oamenii tăi nu m-ar ține în jur,
să împartă resursele, chiar să mă protejeze.
Ba am face-o.
Suntem prieteni.
Ne apărăm reciproc. Asta facem.
Așa merg lucrurile.
Nu mai spune la nimeni ce ai făcut.
Îți voi păstra secretul și vom merge mai departe.
Știi că ai dat-o în bară.
Încerci, dar, omule,
nu poți face așa ceva din nou.
N-o voi face.
Ești blocat cu noi.
Așa cum noi suntem blocați cu tine,
orice ar fi.
Nu știu de ce ți-am spus.
Eu știu.
Bun venit în rasa umană, dobitocule.
Haide. Se face târziu.
Te gândești la ei?
Da.
Mă simt vinovată.
Hei.
Hei, trebuie să avem...
o mică vacanță pe podeaua librăriei.
Nu ne mai întoarcem acolo.
Trăim pentru altceva.
Și ei nu înțeleg asta în acest moment.
Am fost aproape să murim astăzi.
Și nu avem o mașină.
Și bem apa de toaletă.
Doar că mă simt foarte bine să am astea...
pentru că nu este legat de ceea ce a fost.
Nu noaptea trecută.
Este legat de ce va fi.
Nu te simți vinovată legat de asta.
Ellen.
Suntem în siguranță acum.
I-am oprit.
Nu trebuie să fii speriată acum.
Hei...
Este în regulă.
Nu este infectat.
Ai făcut școala de asistente medicale pe ascuns?
Roger și Pam m-au învățat.
Cred că ar trebui să stăm aici astăzi.
Nu.
Ai vreo lectură pe care vrei s-o recuperezi?
Am avut noroc ieri.
Cu toții ne-am rănit, tu mai ales.
Am trecut prin mai rău.
Continuăm să ne mișcăm.
Poate că ne tot oprim
pentru că nu ne-am recuperat niciodată cu adevărat.
Cu fiecare minut cu care întârziem să-l ducem în Washington,
oameni mor.
Crezi că nu înțeleg asta?
După tot ce s-a întâmplat?
Vezi tu, eu chiar vreau să ajung acolo.
Nu, tu vrei ca noi să mai rămânem.
Vrei să ne oprim.
Orașul nu este într-o stare atât de proastă.
Magazinul ăsta nici măcar nu a fost atins.
Am putea face o bază bună aici.
Am putea rămâne încă o zi, să mai adunăm niște provizii.
Cum terminăm plecăm.
Nu am făcut-o din Houston. Nu ne oprim acum.
Ai auzit-o.
Mergem în nord.
Am scurs toaleta.
Marele râu este la la 8 km, în vest.
În cel mai rău caz, ne oprim acolo înainte să găsim o mașină.
Avem vehicul.
Și dacă se întâmplă...
încap 1900 de litri de apă în ea.
Era și timpul ca lucrurile să meargă în direcția în care vrem!
Haide.
Doar o dată.
O singură dată.
Vom găsi o altă mașină.
Dacă ar fi fost vreo mașină care să merite efortul, am fi văzut-o.
Chestiile astea s-au înfundat.
Undeva în admisie.
Ceea ce înseamnă că avem un filtru cu rămășițe umane.
Și nu există un colț pe lumea asta nenorocită
care să nu se fi stricat atât de tare
dincolo de orice imaginație.
- Abraham? - Ce-i?
Aia merge în radiator. Admisia motorului este pe acoperiș.
Tara, Maggie!
Încă o dată!
- Încă o dată! - Abraham, stai!
Sunt mai mulți în spate.
Am fost la opt târguri regionale,
și la un rodeo cu țapi.
N-am văzut niciodată așa ceva.
A fost bunăvoință din acea librărie.
Este destul de deranjat, dar ar putea fi niște provizii, haine uscate, poate?
Nu neapărat.
Pot să curăț admisia din două mișcări.
Apoi motorul va primi aerisire,
și asta va fi.
Aer uscat.
Îi vom da drumul.
Ce?
Rahatul ăsta este stricat.
Ellen?
AJ?
Becca?!
Nu încerca să ne găsești.
Ellen!
Haide.
Știu de ce ai tunsoarea aia.
Ți-am spus, pentru că îmi place.
Cred asta. Îmi place și mie.
Dar cred că îți place dintr-un motiv.
Nu ești persoana pe care oamenii cred că ești.
Vrei să știe cine ești.
Nu te înțeleg.
Dacă nu avea acea tunsoare,
ai fi probabil ca toți ceilalți din laborator.
Tu ești ca toți ceilalți.
Cred că mulți oameni aflați în poziția ta
ar fi renunțat probabil,
dar tu nu.
Au fost oameni... mulți de-a lungul timpului...
care s-au asigurat că nu voi renunța.
Nu am fost numai eu.
Ba a fost.
Tu ai început asta.
Tu nu ești ca Samson. El era cam un dezastru.
Nu te înțeleg.
Povestea sa începe...
cu acea zi când un leu l-a atacat,
și Dumnezeu i-a dat putere să-l sfâșie.
Apoi se întoarce după o zi, este singur,
și vede albinele că și-au făcut stup în carcasă.
Și mai târziu spune ghicitoarea asta oamenilor.
"Din cel ce mănâncă, ceva de mâncat."
"Din cel puternic, ceva dulce."
Și mereu m-am gândit: "Cum naiba oamenii să știe răspunsul"
"când este vorba doar de viața sa."
"Când singurul loc în care se află răspunsul este în capul său."
Ce naiba este asta?
Ce?
Aerul s-a ridicat. Iar miroși.
Ce este asta?
Orice ar face duhoarea asta,
nu este nimic drăguț.
Nu ne oprim.
Suntem opriți.
Să mergem.
- Da. - Nu voi muri.
Abraham.
Nu mă voi umili.
Abraham, să plecăm de aici.
Nu voi renunța la vas.
Stați așa.
- Trebuie să mergem. - Nu.
Nu, nu trebuie.
Nu ne pot auzi sau vedea.
Nu de aici.
Suntem bine.
Da, asta este definiția binelui.
Avem nevoie de o hartă. Trebuie să fie un ocol.
N-o facem.
Am tot ocolit din Houston în Georgia.
Nu mai jucăm jocul ăsta.
Nu trecem prin asta, bine?
Nu se va întâmpla.
Ai o situație groaznică în spatele ușii A,
și o situație groaznică în spatele ușii B.
Dacă ai noroc, găsești plimbăreți sau camioane stricate.
Dar mai târziu sau mai devreme vei fi încolțit.
Ori stai, ori ești ucis.
Nu ne întoarcem. Nu ne putem întoarce.
Nu spus să ne întoarcem.
- Doar mergem la sud câțiva kilometri. - Nu.
Deja ne-am oprit din cauza unui filtru
compromis de măruntaie.
Și se va întâmpla din nou.
Atunci îi vom lovi cu furtunul.
Rezervorul este gol, Abraham.
- Dacă stăm... - Tot îi lovim, tot ne încetinesc,
și apoi ne opresc.
Nu spun să mergem drept.
Așa duce drumul.
- Abraham! - Nu putem trece!
O știu!
Și asta înseamnă că nu mergem în sud,
sau să ocolim, sau să mergem înapoi.
Nu.
Au dreptate.
- Hei, Abraham. - Hei, hei.
- Ce faci? Oprește-te. - Dă-i drumul.
Nu te voi lăsa să faci asta.
- Ba da. - Hei, hei, oprește-te.
- La o parte. - Gata! Gata!
- N-o face! Nu! - Oprește-te!
Ți-am spus, nu mă atinge. Nu mă atinge!
Abraham!
Nu sunt un om de știință.
Am mințit. Nu sunt om de știință.
Nu știu cum s-o opresc.
Nu sunt om de știință.
Ești om de știință. Am văzut ce poți face.
Doar știu lucruri.
Tu doar... "știi lucruri"?
Știu că sunt mai deștept decât mulți oameni,
știu că sunt un foarte bun mincinos,
și știu că trebuie să ajung în DC.
De ce?
Pentru că știu că este cea mai bună posibilitate de supraviețuire,
și am vrut să supraviețuiesc.
Și dacă am putut să păcălesc niște oameni să mă ducă acolo,
motivându-le că este important și pentru ei,
având în vedere starea periculoasă a orașului Houston,
starea tuturor lucrurilor..
Oameni au murit încercând să te aducă aici.
Sunt conștient de asta...
Stephanie, Warren, Pam,
Rex, Roger, Josiah, Dirk, și Josephine.
Și Bob.
Mi-am pierdut tăria când ne-am apropiat,
pentru că sunt un laș...
și realitatea că ajungem la destinația noastră
și dezvăluirea adevărului
a devenit cu adevărat înfricoșător.
Am încercat din toată puterea să încetinesc călătoria.
Am găsit timp pentru lucruri fine ca să nu ajung acolo...
Dar în acest moment, am realizat pe deplin
că nu mai există opțiuni agreabile.
Am greșit, oricum.
De asemenea, am mințit și legat de T. Brooks Ellis că îmi plăcea părul.
Nu-l cunosc pe T. Brooks Ellis.
Dar am citit una din cărțile sale, și părea genul care
care n-ar clipi de două ori la Tennessee Top Hat.
Din nou...
Sunt mai deștept ca tine.
Acum, poate că vrei să mă lași aici...
- Hei! Hei! - Haide!
Dă-te de pe el!
- Dumnezeule. - Nu.
Eugene?
Ridică-te. Uită-te la mine.
Dumnezeule.
Eugene, ne auzi?
Eugene!
Eugene...?
Haide!
Ellen.
Ajută-mă!
Ajutor! Ajută-mă!
Ajută-mă, te rog!
Ei. Ia-i!
Ia-i. Ia-i.
Mulțumesc.
Cred că devin mai rapizi.
Stai!
Așteaptă-mă.
Oprește-te!
- Nu poți pleca! - De ce?
Am misiune foarte importantă.